Mary! Kom og spis frokost!
Nei, ser man det! Det var jo deg jeg ventet på.
- Morn, søtnos. - Morn, Jack.
Kan du hjelpe meg å velge slips til intervjuet? Dette? Nei?
For tradisjonelt? Du har helt rett. Enn dette?
For avantgardistisk, ja. Nei, det hater jeg.
- En dette? - Det liker jeg.
Er det sant? Da blir det dette. Hva skulle jeg gjort uten deg?
- Har du sett min røde sko? - Nei, det tror jeg ikke.
Hvor hadde jeg gjemt meg om jeg var en rød sko?
Jeg vet. Her borte! Nei.
Her? Nei. Enn her bake, da? Nei.
Mary! Frokosten er ferdig!
Skal du gå?
På intervju, ja. Jeg skal fortelle lærerne at du er flink og må få gå der.
- Hva skal jeg ha på meg? - Vi får velge noe.
Takk. Det var påkrevd.
Mary! Skynd deg å spise frokost.
- Så du anmeldelsen? - Ja.
Det var fortjent etter det han sa om deg i "Et dukkehjem".
Tar du ikke mine anmeldelser for personlig?
Nei.
Når du ser en kritiker, vil du kaste kniv etter ham.
Jeg hadde truffet sist gang om han hadde stått stille.
Du overså noe.
- Hei sann, skjønne damer! - Her er frokosten din.
- Takk. Brødet er ferdigristet. - Pokker!
Jeg vet hva jeg snakker om, Jerry. Jeg skjønner du vil spare, -
- men vi bygger kontor til 12 000 personer.
Det holder ikke å ha toalett i annenhver etasje.
Tenk om de ikke går på do før de går på jobb!
Jeg kan vente. Morn, folkens!
- Folk vil spare på de rareste ting. - Jerry nå igjen?
Eiendomsbransjens svar på Albert Schweitzer!
Se! Foten min må ha vokst i natt!
Det er min sko, dummingen!
Jeg trodde noe var galt med meg.
- Liker du ikke grøten? - Den smaker gummi.
- Den skal smake gummi. - Løgnhals.
Hvor har du lært det?
Løgnhals!
Hva har jeg gjort?
Kle på deg, lille venn. Jeg lager noe annet.
Av gårde.
Sa jeg punktert? Jeg mente posjert.
- Liker du ikke mine egg? - Jeg elsker dine egg.
De er det beste ved deg.
De er perfekte, akkurat som deg. Nei, men, se...
- Du har klipt deg. - Noen legger merke til det!
- Er vi klare til intervjuet? - Absolutt. Vi er kjempeklare.
- Hva med reklameinnspillingen? - Jeg fikk en time fri.
Vi vil at Mary skal gå på denne skolen.
Ja da. Jeg var her de fem årene det tok oss å velge den.
De brukte mindre tid på SALT-avtalen.
- Valg av barneskole... - er et barns første korsvei.
- Har jeg sagt det før? - Ikke på fem minutter.
Jeg kommer.
- Ikke bli sein. - Har det hendt jeg ikke har stilt opp?
Mary. Mens vi snakker med damene, er du i et klasserom med andre barn.
Slapp av. Dette gjør ikke vondt.
Vi bør sette i gang. Vi er seint ute.
- Du er arkitekten? - Stemmer.
Du er tegneserietegneren?
- Jeg er satiriker. - Michael tegner "Johnny Cool".
Å, denne søte kattungen!
Han er ingen kattunge, -
- men en mann som symboliserer single menns angst...
Han har en sånn skjønn hatt.
- Og mr. Holden er...? - Skuespilleren.
Men veldig solid. Jordens salt. Ikke en av de som...
Jeg tror de vet at skuespillere er normale folk.
God ettermiddag!
Herregud!
Unnskyld. Jeg mente ikke å skremme dere.
Beklager sminken. Jeg lager reklamefilm -
- for Fairlawn margarin. Jeg spiller grev Kolesterol.
Du har sikkert sett meg på tv. Står til?
Hvordan står det til?
Jeg sleit noe jævlig med å få drosje.
Hæ? Takk.
Mary har tegnet familien sin. Er ikke det flott?
Så flott, Mary. Er det deg?
- Er det mammaen din? - Ja.
- Hvem er det? - Min biologiske pappa.
- Hvem er det? - Min ene reservepappa.
Det er min andre reservepappa. Alle bor sammen.
Sett hettene på tusjene, -
- og ta med tegningene fram.
- Har du tre pappaer? Så rart. - Hvordan da?
Julie har to pappaer, men ikke samtidig.
Hvorfor ikke?
Man kan ikke bo sammen med mer enn én far av gangen. Sånn er loven.
Hvilken rolle har andre kvinner i huset?
- Ingen i det hele tatt. - Jeg husker ikke å ha sett noen.
- Utelukkende profesjonelt. - Er dere homofile?
- Tuller hun? - Er vi homofile?!
Hvor mange damer traff du denne måneden?
Jeg må ha kalkulator for å holde tall på...
Ingen får ha overnattingsgjester når Mary er i huset.
Dere skjønner vel at dette er et ganske unikt familiemiljø.
Som skolepsykolog må jeg si, og det har jeg sagt til komiteen, -
- at jeg ble veldig imponert over Mary.
Hun er en aldeles herlig, lykkelig og glad unge.
- Stemmer. - Takk.
Når det er sagt, må jeg advare om at hun er i en alder -
- der selv ytterst små forskjeller kan få henne til å føle seg utenfor.
Den minste ting: foreldrenes aksent, hvordan de kler seg, -
- utseende...
Vi mener vi er ganske moderne her på denne skolen, -
- men jeg er ikke helt ærlig hvis jeg sier at tre menn -
- uten noe juridisk ansvar ikke bekymrer meg en hel del.
Vi har ansvar.
Jeg tror jeg vet hva du mener, og jeg føler jeg bør svare.
Jeg kjenner barn på denne skolen og deres foreldre. Familieliv er ikke lett.
Men av alle fedre, stefedre og "halvfedre" jeg har kjent, -
- viser ingen slik omsorg for et barn som disse gjør for Mary.
De gjør hva som helst for henne.
Når det gjelder fedre, håper jeg -
- at barna på denne skolen er like heldige som Mary.
Du kom inn. Gratulerer!
Se her...
- Hva er i veien? - Greier.
- Hva slags greier? - Jeg føler meg annerledes.
- Hvem sier det? - Folk.
Hvem bryr seg om hva folk tror?
- Folk syns jeg er annerledes. - Det er du.
Ja, og det er bra.
Jeg skal si deg en ting.
Det er greit å være annerledes. Du trenger ikke være som alle andre.
- Greit? - Greit.
Nå må dessverre pappaen din gå og være berømt.
Men du...
du er min for evig!
- Du kan få hva du vil. - Hamburgerne ser bra ut.
- Hva skal det være? - Har du en penis?
- Hva er dagens rett? - Bordet er vaklevorent.
Et øyeblikk, er du snill.
Det er et veldig voksent ord, Mary. Hvor hørte du det?
Jenny sa at faren og broren har penis. Hva er det?
Du er jo arkitekt, Peter. Kan ikke du forklare det?
Penisen er urin-og paringsorganet til hannpattedyrene...
- Takk til deg. - Hva?!
- Har du pugget det? - Sikkert det han sier til alle jenter.
Mary og jeg skal gå og vaske hendene våre.
- Tenk at hun sa det! - Jeg visste ikke om sex før på college.
- Jeg er lamslått! - Jeg overdrev.
Jeg snakker om Mary. Hun er ikke noe spedbarn lenger.
Det ordet var som en trompet som øredøvende kunngjør at hun er voksen.
- Først sier hun penis... - Pete! Kan du rope høyere?!
Nå er hun påvirkelig fra utenverden.
- Gutter, sex... - Du overreagerer.
Overreagerer? Et kjønnsorgan histen og pisten.
Vær stille. Nå kommer de.
Hold opp, Peter!
Leppene mine sitter fast! Jeg får dem ikke løs!
Jeg slipper aldri!
- Hva driver dere med? - Leppene sitter fast i magen min!
Det var nære på. God natt. Jeg må gå.
God natt.
Dere er helt ville. Nå er det leggetid for deg.
- Drøm søtt. - Ja vel.
- Hei, min skjønne. - Hei, kjære.
Se hva Mary lagde til deg.
For et talent! Hør her, kjære. Vi må prate.
Om hva, da? Jeg gjorde noe feil i går kveld, ikke sant?
- Jeg glemte et stikkord i første akt... - Slapp av, Sylvia.
Du var glimrende, som alltid.
Jeg har blitt spurt om å instruere "En midtsommernatts drøm" på National.
- Gratulerer! - Jeg vil at du skal spille Helena.
- Jeg? - Du blir fenomenal. Vil du gjøre det?
- Jeg skulle så gjerne... - Men...?
Mary begynner på skolen her.
Ta henne med. Vi har jo skoler i England, vet du.
- Familien hennes er her. - Romkameratene dine.
- De er mer enn romkamerater. - Jeg vet det.
Det er et fantastisk tilbud, men det er en viktig tid for Mary.
- Det skyldes ikke forholdet vårt, vel? - Slettes ikke.
Jeg spør deg på profesjonell basis.
Du vet jeg aldri lar følelser påvirke profesjonelle beslutninger.
Bortsett fra når jeg er kåt.
Jeg skal ikke late som jeg ikke tilber deg, -
- eller at jeg ikke ville ofret alt for at vi skal bli gift...
Jeg vet det, men jeg må ta hensyn til Marys behov.
Hva med dine behov, da?
Jeg skal tenke på det.
- Hva er det for en tast? - Ikke rør den.
- Det er slettetasten. - Hvordan får jeg bevegd den?
- Jeg klarte det! - Lett som bare det.
- Fikk du nye sko til Mary? - Kjøpte dem i går.
Mary har time hos tannlegen fredag morgen.
- Jeg har matlagingskurs. - Kan du, Jack?
Ja visst.
Hvem blir med for å hente mor?
Din mor? Pokker, jeg har nyreoperasjon i ettermiddag.
Michael. Du får 1000 dollar hvis du gjør det.
Skulle så gjerne, men jeg har møte med... forleggeren min.
- Jeg trodde du skulle ut med Laurie. - Nei, det er i morgen kveld.
- Jeg liker Laurie. - Jeg òg.
- Lenge siden sist. - Hun har vær i LA.
- Hvordan går det? - Det er det vi skal prate om.
På tide å dra inn eller kutte snøret?
Veldig romantisk. "På tide å dra inn eller kutte snøret."
Kvinner er svært praktiske om sånt.
Uansett hva de sier, vil kvinner bli tatt med storm.
- Som da jeg tok deg med storm? - Du tok meg mer som en orkan.
- Kvinner vil ha trygghet. - Vet du hva jeg vil ha?
Jeg vil ha en mann som dummer seg ut for meg.
Jeg dummer meg ut for deg hvilken dag som helst, kjære!
Du skal vel ikke bryte med Laurie?
Nei, vi skal bare riste litt liv i forholdet.
Ingenting rister så mye liv i et forhold som ekteskap.
Jeg liker ikke slike holdninger med Mary til stede.
Hvorfor er ikke dere gifte?
La oss gå tilbake til spørsmålet om penisen...
Kom, lille venn, før du blir helt forkvaklet.
Takk for at du ble med. Jeg kan alltid lite på deg.
Kjære vene.
- Det er så flott å se deg, mor. - Velkommen, mrs. Bennington.
- Michael? - Peter.
Jack ville komme, men han var opptatt.
Med å forøke seg, sikkert! Hvordan går det med Mary?
Du aner ikke hvor mye hun har vokst.
- Er det sant? - Hun er så nydelig.
Hva? Ingen møbler?
- Takk skal du ha, Michael. - Peter.
Ser man det. Den biologiske.
Mamma...
Hvorfor virker det så skummelt når du sier det?
Godt å se deg. Du ser så... nær ut.
Jeg håper du blir en stund.
- Mor skal bo på Plaza. - Et kort opphold. Jeg drar i overimorgen.
Uff da! Allerede?
Kom, mor. Jeg har bakt yndlingskakene dine.
- Bra forsøk, mamma. - Skal du ikke bli lenger, Vera?
- Jeg prøvde å overtale henne. - Har noen latt vinduet stå åpent?
Opp i senga, lille venn. Legg deg ned.
Sånn ja. Fint.
I morgen skal vi gjøre akkurat det du vil.
- Kan vi kaste frisbee? - Vi kan snakke om det i morgen.
- Skal jeg synge en godnattvise? - Jeg vil ha en ræpp.
Kjør på!
Vi presenterer Mike, Peter og Jack Tre fedre som skal synge Marys ræpp
Små damer bør nok sove nå Ikke snakk om at du mat kan få
Brekk av! Slokk lys! Kjør i vei!
Vi festet og herjet til månen gikk ned
Til gulping og bæsjing gjorde slutt på det
Å være ungkarsfar er en annen dans Vi er heller hos deg enn hos dama hans
Hør, Mary, har du vasket fjeset?
Mary, har du pusset tenna?
- Mike, vær våken - Peter, sikt høyt
Jack, fiks et rim Og gjør det sløyt
Lille frøken Mary, vær så grei
Lukk øynene og drøm i vei
Lukk øynene og drøm i vei...
Jeg må ha en drink.
- Har du sett Jack? - Jeg tror han gikk ut med Cassie.
Vi skulle øve på en scene som jeg skal framføre i morgen.
- Han glemte det sikkert. - Typisk.
Vent litt, Sylvia.
- Jeg kan hjelpe deg. - Du?
Hvorfor ikke?
Jeg har øvd sammen med Jack. Jeg var en glimrende lady Macbeth.
- Hvilket stykke er det? - "Rainmaker".
- Hvor vil du ha meg? - Still deg her.
- Er du sikker? - Ja visst.
Er jeg Starbuck?
- Med mindre du vil spille Lizzie. - Nei, Starbuck går greit.
Starbuck er en veldig dynamisk, lidenskapelig og karismatisk mann.
- Er du klar? - Klar.
"La meg spørre deg, Lizzie. Er du pen?" Hva er det?
Ingenting. Bare vær naturlig. Du overspiller litt.
Naturlig kan jeg fikse. Naturlig.
- "La meg spørre deg, Lizzie. Er du pen?" - "Nei, jeg er alminnelig."
- "Vet du ikke at du er kvinne?" - "Jo, en alminnelig en."
- "Alle kvinner er pene." - "Ikke jeg."
"Lukk øynene, Lizzie. Lukk dem."
"Si: 'Jeg er pen.'"
- "Jeg kan ikke." - "Si det, Lizzie."
"Jeg er pen."
- Hvorfor gjorde du det? - Det står i manuskriptet.
Ikke egentlig. Det står "Han kysser henne."
Akkurat.
Vil du prøve en gang til?
- Er du klar? - Klar.
"Lukk øynene."
- "Si: 'Jeg er pen.'" - "Jeg kan ikke."
- "Si det, Lizzie." - "Jeg er pen."
Jack burde gjøre dette. Han er skuespiller. Jeg var elendig.
- Det gikk jo kjempebra. - Jeg var ikke troverdig.
Jeg syntes du var veldig troverdig.
- Jeg trodde ikke dette var lov. - Ingen er hjemme.
- Bortsett fra Mary. - Hun sover som en stein.
Laurie. Jeg har tenkt mye på oss i det siste.
- Har du? - Ja, jeg syns det er på tide...
at vi drar inn eller kutter snøret.
Hele livet har jeg drømt om at en mann skulle si det.
Beklager. Jeg vet ikke hvor jeg fikk det fra.
- Det er slanger i senga mi! - Mary! Hva er det...?
- Du husker venninna mi Laurie? - Hyggelig.
Vi holdt bare på med å...
Hva var det du sa? Slanger! Det fins ikke slanger i senga di.
- Kanskje det var rotter. - Ingen rotter heller.
- Kommer snart. - Ha det.
- Du ser trøtt ut. - Jeg er ikke trøtt.
- Søvnig, da. - Ikke søvnig.
Du må hvile deg!
Er alt i orden?
- Hvordan da? - Du virker anspent.
Jeg vet ikke helt.
Livet mitt er som en lang improvisasjon. Jeg rekker ikke tenke eller planlegge.
Jeg får ting i fanget og reagerer.
Jeg spør meg selv om jeg er en god mor. Gjør jeg det rette for Mary?
Alle mødre spør seg selv om det.
- Gjorde du? - Støtt og stadig.
- Er det sant? - Du er en fenomenal mor.
Alt du trenger nå, er en ektemann.
Romantikk tenker jeg overhodet ikke på nå.
Jeg snakker ikke om romantikk, jeg snakker om ekteskap.
Hvordan går det med deg og Edward?
- Han fridde til meg. - Og så?
Edward er en vidunderlig mann. På mange måter elsker jeg ham dypt.
Men noe hindrer meg i å si ja.
Er dette "noe" tilfeldigvis en høy arkitekt?
Hva?
Synd å si det, men du kaster bort tida på ham.
Hvorfor sier du det?
Noen menn takler ikke følelsene sine. De klarer ikke uttrykke dem.
Han klarer det helt fint med Mary.
Det er noe helt annet.
Tror du at han vil kunne uttrykke dem overfor deg, så bare gift deg med ham.
Jeg er redd du vil finne ut at du har kastet bort verdifull tid -
- på å vente forgjeves.
Mary. Jeg sa du skulle slå av tv-en og legge deg.
Nei!
Et par timer med deg og hun blir helt vill.
Ikke skyld på meg. Det er en slags fase!
- Det er ikke noe annet enn før. - Det er noe helt annet!
- Vi må endre på ting! - Gi meg fjernkontrollen!
Det er ikke sunt å bli så opphisset og være nødt til å stoppe!
Hun plaget oss hele kvelden. Til slutt dro Laurie.
Jeg trekker ut støpslet!
Jeg får sikkert aldri se henne mer. Jeg har også et liv!
- Svarte! - Du sa "s" -ordet.
- Det gjorde jeg ikke. Svarte! - Hører du etter?
- Nei, jeg henretter meg selv! - Hva foregår her?
Hva gjør du oppe så sent?
Unnskyld oss.
Hva skyldes alt dette?
Vi beveger oss inn i ukjent farvann.
Jeg ville prate med henne om oss.
- Hvem? - Laurie.
- Jeg eller du? - Det er meg.
Jeg tar den. Hvordan er det med Mary?
- Hun sover. - Hva er i veien med henne?
Det er en forsmak på saker som kommer. Som skole...
- Tenårene. - Puberteten.
- Det var min yndlingstid. - Helt seriøst.
Jeg også. Det var det eneste jeg var flink til.
Hvor lenge tror dere vi klarer å gjøre dette?
- Gjøre hva, da? - Bo sånn. Meg, dere og Mary.
- Det har gått bra så langt. - Det var nødvendig i begynnelsen.
- Nå er du stjerne og trenger ikke oss. - Det er ikke sant.
Jeg tror ikke vi tilfredsstiller alle Marys, mine eller deres behov.
Hvilke behov snakker du om?
- Lidenskap, ekteskap, barn, sex... - Som jeg skulle sagt det selv!
- Jeg kan godt prate med Mary om sex. - Ikke sex for Mary, sex for meg.
- Tid for den gode gamle penis-talen. - Hvordan var den?
Jeg mener det! Jeg vil gifte meg, jeg vil ha flere barn.
- Dette må jo skape hindringer for dere. - Det er det som er problemet.
Hvis ikke jeg og Mary hadde kommet, hadde dere vært i helt andre situasjoner.
- Vi hadde vært gifte. - Nei, skilte.
- Du har spart oss en formue. - Dere må bare vitse det bort.
Men Mary trenger et mer normalt miljø.
Hun er veldig forvirret nå, og det er faktisk jeg også.
Jeg er meg mitt ansvar bevisst.
- Vil du gifte deg med meg? - Jack! Vær nå litt seriøs.
Jeg er seriøs. Vi fikk jo barn sammen.
Hva syns du?
- Vil du sove på det? - Det har hun gjort før.
Klapp igjen!
Vil du gifte deg med meg?
- Nei. - Nei?
- Men takk for at du spurte. - Det var nære på!
Du er en flott mann og en flink far, men ville blitt en håpløs ektemann.
Greit nok.
Dessuten elsker jeg deg ikke, i romantisk forstand.
Det gjør ikke du heller.
- Hvordan vet du det? - Jeg vet det.
Kanskje.
Nei, han kan ikke lure meg. Han er ikke så god skuespiller.
- Jeg kunne lurt deg. - Aldri.
Er det pga. hendene mine? Hendene avslører meg alltid.
Jeg kom ikke hit i håp om at dere tre skulle trekke lodd om meg.
Jeg sier bare at mye forandrer seg, og det er på tide vi ser det i øynene.
Kom inn.
- Er alt i orden med Mary? - Ja visst.
Sist du kom hadde hun rosin i øret.
- Jack puttet rosinen i øret hennes. - Jeg burde ha skjønt det.
- Det er en veldig pen kjole. - Takk.
- Hva fikk deg til å komme hit? - Du.
Jeg har tenkt på det du sa, og du har helt rett.
Du har ikke viet behovene dine nok oppmerksomhet.
Det var noe jeg ville si deg -
- uten at Michael og Jack var til stede.
Hva er det, da?
Jeg syns du burde gifte deg og få flere unger.
Hvis de blir som Mary, burde du få minst ti.
Jeg ville du skulle vite det. Hva du enn bestemmer deg for, så har du min støtte.
Er det alt?
Sørg for at du velger rett fyr.
- Ikke bare hopp i det. - Jeg hopper ikke i noe som helst.
Det tror alle når det gjør det. Dette er et stort skritt.
Kanskje det er på tide vi tar store skritt.
Å gifte seg med feil person er det verste en kan gjøre.
- Hvor mange ganger har du vært gift? - En gang.
Hva?
Når?
Vi har kjent hverandre lenge, og du har aldri sagt det.
Det er lenge siden. Det varte i en time.
- Vet Jack og Michael det? - Jack.
- Ingen andre? - Ekskona har vage minner om det.
Det var åpenbart en fantastisk opplevelse for deg.
Jeg vil aldri oppleve maken, ikke uten blodsutgytelser iallfall.
Er du klar, elskling? Unnskyld, Peter. Jeg visste ikke at du var her.
Jeg skulle...
akkurat til å gå, Edward,
- Tenk på det. - Det skal jeg.
Vi kan ikke tvinge Sylvia til å gifte seg med en vi velger ut.
Hun vil gifte seg. Det er gitt. Vi kan la henne møte noen bra karer.
Blir det en venn av deg, er det enklere for oss.
- Sant nok. - Fint. Les opp lista.
- Carl? - Carl er for kort.
- Han blir ingen trussel for Mary. - Hun er større enn ham.
- Hva med Bill? - Jeg liker Bill.
Vi trenger vel en som er mer elegant.
Moose? Nei, antagelig ikke.
- Denny? - Denny er en god idé.
- Denny er alltid blakk. - Enn Jim?
En som er mer moden enn Mary, hadde vært å foretrekke.
- Skrale greier. - Glad jeg ikke leter etter mann.
Jeg føler meg stadig kjekkere.
- Greg? - For ung.
- Matt? - For gammel.
- Trevor? - For tjukk.
Bill, Billy-Bob, Billy-Joe... Vi spør ikke deg om å gifte deg med fyren.
Hva med Edward?
- Han er engelsk. - Det er Sylvia også.
Nei, skuespillere og instruktører varer aldri. Stol på meg.
- Vet du hva jeg tenker på? - Hva da?
Jeg vil gjerne ha et barn til.
Kanskje to til.
Kanskje ti.
Jeg vil gjerne ha barn.
- Er det sant? Det ville du ikke før. - Jeg er vel blitt voksen.
Nei, jeg trodde du likte premierefester, hoteller og stjerner.
- Jeg trodde det var det beste. - Jeg løy. Du er den beste.
Jeg elsker deg, Sylvia Bennington. Gift deg med meg.
Jeg skal gifte meg.
Jeg skal gifte meg!
- Nei! Sylvia. Det er tomt for melk. - Jeg skal gifte meg.
- Slapp av. Jeg kjøper melk. - Jeg tror hun mener det. Gjør du?
Ja, faktisk.
- Skal du gifte deg? - Ja.
- Med noen bestemt? - Nei, med et mormonkor!
Vi brukte hele natta uten resultat.
- Hva mener du? - Glem det.
- Hvem er det? - Edward.
Ja.
Men kjære vene, han er jo instruktør.
Hvorfor ham?
Fordi han spurte meg og fordi jeg elsker ham.
Jeg har masse å gjøre. Vi skal gifte oss i England.
- Når? - Så snart som mulig.
Edward skal instruere "En midtsommernatts drøm" på National.
Jeg er med.
- Noen roller for meg? - Jack, da!
- Er dere ikke glade på mine vegne? - Klart vi er det.
Kjempegreier. Hvor mange ganger blir en dame gift?
- To eller tre ganger, toppen? - Nei, bare en gang for meg.
Hvor skal dere bo?
London.
- London i England? - Nei, London i New Jersey.
Og Mary?
Jeg tar Mary med meg.
- Mamma, jeg finner ikke Sabrina! - Kommer straks, elskling.
Jeg vet at dette kommer brått på. Det er ikke lett for meg heller.
Jeg er veldig glad i dere alle sammen.
Jeg liter på dere. Jeg vil at dere skal forstå, så...
Jeg tror det er best for alle parter, så prøv å gi meg støtte.
Flytte til London?
Jeg vil ikke dra til England.
Iblant må vi gjøre ting som først virker ganske tunge, -
- men stort sett blir de bra likevel.
- Nei, det gjør de ikke. - Jo visst. Som du.
Hva mener du?
Da du dukket opp, visste vi ikke om vi kom til å like deg.
Hvorfor ikke?
Alt du gjorde, var å spise, sove og skrike.
Det ble jo bra.
Jeg får aldri treffe deg igjen.
Jo visst. Vi kommer på besøk, og du kan besøke oss.
- Ikke hver dag. - Nei, ikke hver dag.
Hør her. Lukk øynene.
- Jeg vil ikke. - Jo, lukk øynene.
Jukser du? Har du lukket dem?
- Ser du oss? - Nei.
Da ser du ikke godt nok etter. Prøv hardere.
Langt baki der. Kan du se oss nå?
- Ja, jeg kan se dere. - Der ser du.
- Hva holder vi på med? - Michael tegner.
Enn Jack?
Jack ser seg selv i speilet, og du ser basketball på tv -
- og kjefter fordi Jack ikke ryddet på kjøkkenet.
Det stemmer ganske bra.
Når du trenger oss, kniper du bare øynene igjen...
og så er vi der hos deg.
Sett deg opp på fanget.
Du kan ikke åpne om du ikke vil ta godt vare på det som er inni.
- Hva er det? - Det vet du ikke før du åpner.
Så flink du er.
Broadway er bare blåbær i forhold til å tekkes barn.
- Fint at du kom, Edward. - Godt å se deg, Peter.
- Michael. - Hei sann.
Kjempeflott stripe du hadde i dag.
Det forbløffer meg at en satiriker kan tegne i en eneste bilderamme -
- noe det tar oss tre timer å oppnå med et skuespill.
Jeg liker å tro jeg tar opp viktige samfunnssaker.
- Jack. Hvordan går det? - Arbeidsløs.
Jeg ville gjerne forklare hvorfor jeg ikke ga deg rollen.
- Det går greit. - Hvorfor gjorde du ikke det?
Jeg innså at Jack er en altfor... stor skuespiller til den rollen.
Din komedieerfaring ville ha skapt ubalanse i stykket.
Jeg likte din siste reklame.
- Den med avføringsmiddelet? - Du var hysterisk morsom.
Ikke for å være innbilsk, men folk sier -
- at de faktisk tror jeg hadde forstoppelse.
Jeg òg.
- Takk. Det betyr mye for meg. - Jeg tror vi trenger noe å drikke.
Jeg tror vi trenger skuffer.
Dette er helt vilt. Jeg prater kun om meg selv.
Vil du ha påfyll, Ed? Er det greit at jeg sier Ed?
Jeg åpnet gaven!
- Hva er det? - Bilde av en hest.
- Du må ta godt vare på hesten. - Det er bare et bilde.
Sånne liker jeg.
Her er bare bildet, men i England står hesten.
- Gjør den? - Har du kjøpt henne en ordentlig hest?
Takk Edward.
Takk, Edward.
- Jack, Edward ga meg en hest! - Dette ble en stor dag!
Edward. Det kan være farlig å kjøpslå om et barns hengivenhet.
Unnskyld?
Vil noen ha hors-d'oeuvrer med levermousse?
Du kjøper henne hest. Hva er det neste? To hester? Tre hester?
- De er lagd av fersk geitelever. - Og så? Motorsykkel? Bil?
- Stapp en av disse i munnen. - Nei. Hvor skal det ende?
Jeg skjønner poenget.
Er du vant til unger?
Nei, i likhet med deg har jeg aldri hatt egne barn.
Å oppdra et barn er ikke så lett som det ser ut til.
Det ser slett ikke lett ut.
Det er ikke det. De gjennomskuer folk mye kjappere enn voksne gjør.
Nå syns jeg vi skal spise!
Beklager det med Peter. Jeg vet ikke hva han drev med.
Jeg takler ham.
Jeg likte best da han sa han trodde Jack virkelig hadde hatt forstoppelse.
- Utrolig. - Løgnhals.
Sier du at du ikke trodde at jeg hadde forstoppelse.
- Nei. - Ikke ta det personlig.
Hva vet vel dere om skuespillerkunst? Få se deg ha forstoppelse.
Peter! Det du gjorde, var slett ikke nødvendig.
- Hva har jeg gjort? - Du var som en bortskjemt unge.
- Jeg liker ham ikke. - Du ga ham aldri en sjanse.
Han er ikke rett for Mary.
Ingen forestiller seg at han er så perfekt som deg.
- Jeg tenker bare på Mary. - Nei, du tenker bare på deg selv!
At du kommer til å savne Mary, at en annen vil overta din rolle.
Du har ikke tenkt på hennes eller mine behov!
- Det er ikke sant. - Aner du hvor tøff denne dagen var?
Den var kjempetøff! Alt jeg trengte, var litt støtte.
Alt jeg fikk, var en real dose av ditt sårete ego!
Din egoistiske drittsekk!
Er jeg egoistisk? Jeg forlot ikke mitt halvårige barn utenfor en dør.
De hater virkelig hverandre.
Nei. Jeg elsker fremdeles den første dama som slo meg.
Husker du da jeg kjøpte Sabrina, og du glemte henne på bussen?
Husker du da hun falt i dammen i Central Park?
Du mistet henne da du smilte til den dama.
Gjorde jeg? Ja, det hadde jeg glemt.
Ja, ja. Jeg og Sabrina har en slags forbindelse.
Så når du er i England med Sabrina, blir det som om du er der med meg.
- Avtale? - Vil du savne meg?
Savne deg? Jeg er kjempeglad i deg, Mary.
Du er det mest perfekte jeg har fått til i mitt liv.
- Hva mener du? - En dag skal jeg forklare deg det.
Nå skal du sove.
Vi ses.
Så, så, lille venn.
- Jeg kommer til å savne deg. - Og jeg deg.
Ok.
Nå må du være stor pike -
- og hjelpe mor. Greit?
Ja.
- Ring når dere er framme. - Skal bli.
- Skal du dra i bryllupet? - Nei.
- Enn du? - Nei. Jeg har innleveringsfrister.
Enn du?
Nei, jeg har en tv-film i Brasil.
Jeg ville ikke klart å se Sylvia bli gift. Det blir som å se familien bli avviklet.
Skal vi ikke arrangere fest?
- Hva slags fest? - Sånne vi pleide å ha hele tida.
God idé.
Vi kan tilmed ha den på en hverdag.
Vi feirer vår gjeninntreden i ungkarstilværelsen.
- Er ikke dette moro? - Jo visst!
Vi må ta igjen det tapte. Jeg tar blondinene.
Jeg tar brunettene.
Da blir det de rødhårete på meg.
- Unnskyld. Skal vi danse? - Ja visst.
Jeg må bare advare om at jeg er en skikkelig danseløve.
Gikk det bra?
Slapp av.
Se. Hun blir bare skjønnere for hvert bilde.
- Sa jeg hva Mary gjorde i fjor? - Bare fram til mai.
Jeg skal hente meg en drink, og så kan vi fortsette med juni.
Jeg har gjort noe selv. Jeg skaffet møblene.
- Denne bokhylla er fra en gård. - Hvor hen?
- Hva heter du? - Allisia.
Peter her. Gården lå i Vermont. Den er fra 1700-tallet.
Jeg liker den. Når skal du male den?
En dans?
Gummianda, du er best
Du gjør bading til en fest
Gummianda, jeg er fryktelig glad i deg
Gummianda, du er en fryd
Når du klemmes, blir det lyd
Gummianda, jeg er fryktelig glad i deg
Her er spesialretten min: levermousse og posjerte egg.
- En tiltagende kombinasjon. - Det er deilig!
- Liker du det ikke? - Jeg elsker det.
Men vi har kokk.
- Jeg liker å gjøre det. - Prøv, Edward. Du vil like det.
Hvem har lært deg å holde tekoppen slik?
- Jeg kjenner ingen her. - Jeg trodde Glen skulle komme.
- Ungene hans har meslinger. - Hva med Martha?
Hun måtte lage kostyme til Tommy.
Sånn er det "å leve i tiden".
- Hva gjør vi egentlig her? - Har det gøy. Ser du ikke det?
- Hvorfor er vi ikke i England? - Ikke tull, Michael.
Jeg snakket med Mary i går. Hun hadde det ikke bra.
- Hun sa at hun hadde det moro. - Jeg vet hva jeg snakker om.
Foreldrene mine sendte meg på sommerleir.
Vi ble tvunget til å sende postkort hjem.
Jeg var full av giftsumak, delte hytte med en som samlet på fis, -
- og ba om at hele stedet måtte brenne ned, -
- men jeg skrev alltid at jeg hadde det moro.
Tro meg, dere. Jentungen vår mistrives.
Jeg drar til England. Dere kan bare bli her.
Jeg drar.
- Hva går denne på? Batterier? - Det var den siste.
Jeg hater England.
- Nå er vi her, så vær positiv. - Du har rett. Beklager.
- Dopapiret er som aluminiumsfolie. - Det var bedre.
Det er kaldt hele tida. Det varmeste er isbitene.
Det verste er hvordan de uttaler "schedule".
Og "vitamins".
- Andre siden, Pete! - Pokker!
- Skal jeg kjøre? - Slapp av.
Vi har kjørt vill. Jeg har ikke sett en vei på kartet på 20 minutter.
Hva er det for en lyd? Tror du det er motoren?
Den neste veien dere kommer til...
Jeg hører ikke det spor.
Så kjører dere rundt svingen og passerer to til.
Da er dere framme...
Har den.
På høyresiden ser dere to store trær og en grå stein, -
- som kona mi sier minner henne om ei skilpadde.
Mellom de to trærne går en lang, smal vei -
- med en bekk langs ene siden og en trimmet hekk med hvite blomster.
Ikke ta den veien!
La oss komme oss vekk kvikt!
- Vi burde ha ringt. - Slapp av. Dette blir mer moro.
- Er det her? Så svært det er! - Ser ut som et hotell.
- Se på dette. - Rik familie.
Se! Permanent press på middelaldervis.
- Hvordan slår man lens i en sånn? - Forsiktig. Svært forsiktig.
Kom.
Der er hun!
Se! Det er Michael og Peter!
Flotte greier!
- Vi har savnet deg. - Jeg har savnet dere mer!
- Velkommen. - Fint at dere kom.
- Hvor er Jack? - Han lager film.
- Fikk han jobb? - Ja.
Vi ville overraske.
For en gledelig overraskelse! Dere må bo hos oss.
- Er det i orden? - Naturligvis.
- Hvordan fant dere oss? - Ikke noe problem.
Så klart. Alle vet om dette huset.
- Dere må se hesten min, Slam Dunk. - Ja, la oss se den.
- Dere vil vel sikkert pakke ut først. - Ja visst. Beklager.
Barrow. Vis herrene til gjesteværelsene i vestfløyen.
Skal bli, miss.
- Ikke verst. - Pent.
Vannklosettet er her inne, sir.
- Du oppførte deg veldig bra. - Vi er da siviliserte.
- Hva har dere til meg? - Tok vi med noe til Mary?
Jeg husker ikke riktig. Se i den kofferten.
Se på det. Jack sente deg en sminkekoffert.
Flott! Akkurat som hans.
Middagen serveres presis klokka åtte, mine herrer.
- Er vi ikke for pent kledt? - Jeg har sett "Gjensyn med Brideshead".
- Har noen dødd? - Ikke ennå!
Dere må hilse på Deirdre Coleman fra Utenrikstjenesten.
Og Wilfred Blair, direktør på National Theatre.
Edward har fortalt om kollektivet deres.
Og så pastor Hewitt, som skal vie oss.
Hyggelig. Er det mer laks?
Dette er Peter Mitchell og Michael Callam, venner av Sylvia.
- Ja, men er det mer laks? - Selvfølgelig. Der har vi jo Sylvia!
Peter. Det er noen her borte jeg vil du skal hilse på.
Elspeth, du må hilse på Peter Mitchell. Miss Elspeth Lomax.
Hyggelig.
- Miss Lomax er fra Guernsey. - Der kuene kommer fra.
- Mr. Mitchell er... - Arkitekt.
Er du på lag med postmodernistene, eller er du mer klassisk orientert?
Prins Charles har startet regelrett krig her til lands...
Du har litt rogn på nesen.
- Himmel! Unnskyld meg. - Alt i orden.
Hva gjør du?
Jeg? Jeg er rektor på en jenteskole i West Riding.
Kanskje du har hørt om den. Pileforth Academy.
Pileforth? Nei, det har jeg ikke.
Vi har produsert Englands fornemste unge damer siden 1700-tallet.
Unnskyld. Mary vil snakke med oss.
- Beklager. Trivelig å hilse på deg. - Hyggelig å hilse på deg.
- Jeg tror han har lyst på deg. - Ikke tull med meg!
- Hvorfor sier du det? - Han ville møte deg.
- Jeg kjenner Peter godt. - Gjør du?
- Kvinner må ta ham på et bestemt vis. - Hvordan da?
Hun må la det skinne gjennom at hun er tiltrukket, men ikke gå for hardt til verks.
Ikke si mer.
Føler du at noen holder øye med deg?
Jeg finner på historier om dem.
Jeg tror hun var på forsiden av Rolling Stone i fjor.
Vi har tatt med supertykt peanøttsmør fra New York.
Vent her.
- Peter. Jeg skulle bare... - Jeg skal bare hente..
- Hva skulle du til å si? - Er alt i orden?
- Håndklær, tepper? - Alt er i skjønneste orden.
- Du ser flott ut. - Du også.
Du vet når man vil si noe, men man gjør det ikke, -
- og når en til slutt sier det, har det gått så lang tid...
Jeg husker en gang.
Sandra, min tidligere assistent, fortalte aldri at en fyr hadde ringt...
Hva er det du vil si, Peter?
Jeg er lei for det jeg sa før du dro.
Jeg også. Jeg overreagerte.
Du har en bra høyre hook. Jeg fortjente den mer enn noen.
Jeg gikk langt over streken.
Unnskyld så meget, miss. Lady Eastwick drar.
- Jeg må gå. - Det er helt i orden.
Hvordan går filmen, Jack?
Det er en fantastisk rolle, en slags søramerikansk kong Lear.
Nok om meg. Hvor er Mary?
- Hun sover. - Søren!
Hvordan går det med henne? Er hun større? Har hun fått aksent?
Alt er bra. Hun savnet oss. Hun savner deg, Jack.
- Si at jeg savner henne også. - Rekker du hit til bryllupet?
Det spørs. Jeg må ha denne jobben og har en nøkkelrolle.
Vi trenger deg.
- Hei, "Fruit of the Loom"! Din tur! - Jeg må legge på, Michael. Ha det.
Neppe like storslått som dine mektige reisninger!
- Skremte jeg deg? - Jeg ventet på Mary.
Lille Mary, ja.
For et herlig, om enn litt egenrådig barn.
Hun vil bli en utmerket Pileforth-elev.
- Skal hun gå på din skole? - Ikke umiddelbart, men etter hvert, så.
- Hun vil ikke trives. - Hvorfor sier du det?
Jeg vet det. Kostskole er ikke noe for henne.
Si meg, er du alltid så drevet av instinktene dine.
Nei, ikke vanligvis.
Ikke undervurder hva Pileforth kan gjøre for unge damer.
Jeg gikk tross alt på Pileforth selv.
Godt å høre.
Jeg drar faktisk tilbake dit nå i formiddag.
Jeg lurte på om du hadde lyst til...
å bli med.
Nei, men takk for at du spurte.
Håper du ikke tar det ille opp, men du virker litt distrahert.
Gjør jeg? Du har faktisk rett.
Jeg er veldig forvirret. Jeg får ikke noe til å henge på greip.
Sier du det? Hvordan da?
- Du er en kvinne. - Sant nok.
Si meg, hvordan kan en mann se på en kvinne -
- uten med en gang å skjønne hva han føler.
Jeg må innrømme at jeg ikke er av de mest verdensvante kvinner, -
- men jeg er langtfra uvitende om Eros lære.
Jeg er tiltrukket av henne, men hvorfor får jeg ikke sagt det?
Kanskje de av oss som har seilt i ensomhet på livets elv, -
- er redde for å vugge båten.
- Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. - Si det til henne.
Finn et gunstig tidspunkt, og si det til henne.
Kaldere, kaldere, kaldere...
Varmere, varmere...
- Er det ikke moro? - En glimrende lek.
Jeg skjønner hvorfor folk liker den.
Varmere, varmere, varmere...
Nå brenner du deg!
- Hva har du gjort?! - Jeg beklager så meget, sir.
Dette er veldig viktige brev!
- Det er min feil. - Jeg sa jo du ikke fikk leke inne!
Nei, la dem være! Hent noen håndklær, Barrow.
Jeg er lut lei av å omorganisere livet pga. et barn!
Du vil lære oppførsel på skolen. Gå på rommet ditt!
Han liker meg ikke. Han kjefter alltid på meg.
Han kjeftet på meg i morges da miss Lomax tok mine mål.
- Hva sa du at hun gjorde? - Tok mål til de nye klærne mine.
- Hva slags nye klær? - En blå jakke med et merke her.
Sånn som de andre jentene har.
En uniform. Miss Lomax tok mål av Mary til skoleuniformen.
Hvorfor?
Jeg tror Edward har tenkt å sende Mary på kostskole.
- De er rene forbedringsanstalter! - Vi bør ta en kikk på stedet.
PILEFORTH ACADEMY FOR UNGE DAMER - ANNO 1788
- Liker du deg her? - Det er flott her, sir.
Hei sann.
Det er en Stepford-skole!
Nå...
Den skeptiske amerikaneren kom for å se selv likevel.
- Vi hadde god tid. - Så vi tok bilen og kjørte hit.
Dere må være sultne.
La meg tilfredstille appetitten deres.
Hvor gamle er jentene når de begynner her?
Vanligvis begynner elevene når de er åtte år gamle.
Vi har gjort unntak for seks-og sjuåringer.
Veldig tidlig.
Ja, men systemet har fungert i over 200 år.
Vi tar godt vare på jentene.
Bl.a. har en ernæringsfysiolog overoppsyn med alle måltidene.
Likte du ikke lunsjen?
- Jeg har aldri smakt noe så godt. - Du har jo ikke rørt den!
- Her sover jentene. - Så koselig.
Det er ikke akkurat Hilton hotell, men det er ypperlig for elever.
Jeg lå mang en lykkelig natt i denne sovesalen.
I dette rommet pleide den avdøde hertugen av Pileforth å ha jakthunder.
- Jeg ser det. - Det er ikke så kaldt som det ser ut.
Du vet, av og til, under et særdeles strengt ytre -
- skjuler det seg en forbløffende glød.
- Hva er i veien, kjære? - Jeg er bekymret for Mary.
- Det bedrer seg nok etter hvert. - Og jeg er nervøs angående i morgen.
- Vil du ikke gifte deg? - Klart jeg vil.
Tror jeg... Jo.
- Hvorfor spør du? - Alt vil ordne seg. Det lover jeg.
Din drittsekk! Du tenker å sende Mary på kostskole!
- Hva snakker du om? - Vi har vært på Pileforth.
- Han tenker å sende Mary dit. - Om fem-seks år kanskje.
- Ikke om fem-seks år. Neste termin! - Det er ikke sant.
- Han lyver. - Vrøvl.
Hvorfor tok miss Lomax mål av Mary, da?
- Gjorde hun? - Til en uniform.
En gave. Hun spurte om hun kunne gi Mary en blazer.
Hvorfor?
Siden vi får så mange gaver, kunne Mary føle seg utelatt.
- Det var søtt gjort. - Det syntes jeg.
Løgnhals!
Kom du hit kun for å lage bråk, Mitchell?
Det er bare en misforståelse, kjære.
Nei! Han er ikke til å stole på. Han lyver!
- Du eier ikke bevis, Peter. - Jeg trenger ikke bevis. Jeg føler det.
Hvem søren bryr seg?!
- Edward! Jeg rakk det! Her er jeg! - Halleluja.
Sylvia! Du kan ikke gifte deg med ham.
- Hvorfor ikke? - Fordi...
Si det, Peter. Jeg vil vite det.
For Marys skyld.
Du liker ikke Edward, men jeg elsker ham og skal gifte meg med ham.
Jeg ville bedt deg la være å komme, men Mary ville blitt knust, så kom, -
- men når det gjelder livet mitt, kan du holde deg langt unna.
Jeg ser du fremdeles har lag med damer.
Har du tenkt på å lage en opplæringsvideo?
Hva er det du vil si, Jack?
Jeg vet at mange ikke tar meg seriøst.
De syns jeg er innbilsk, selvsentrert og blind for alt som ikke hender meg.
- Si fra hvis jeg tar feil. - Det skal jeg.
Hør her, Pete. Jeg har bodd sammen med deg i sju år nå.
Jeg kjenner deg bedre enn noen.
I disse fem årene med Mary, Sylvia, Michael og meg -
- har du vært limet som har holdt oss sammen.
Vi var avhengig av deg. Du ble faren, og det fungerte.
Men det har hindret deg i å innse hva du føler for Sylvia.
Du elsker henne.
- Hvorfor sier du det? - Gjør du ikke?
- Kom igjen. Si nå hva du føler. - Ja vel. Jeg elsker henne.
Jeg visste det! Skulle ønske dette var en kategori på Jeopardy.
Hva er det som hindrer deg?
- Det vet du, vel. - Jeg vet ikke. Du!
- Jeg? - Du er faren til Mary.
- Og så? - Du er min beste venn.
Du kysser Sylvia hele tida og sier du er så glad i henne!
Det er bare skuespillergreier. Det betyr ingenting.
Jeg antok dere ville...
Jeg spurte, hun sa nei! Hun sa jeg ikke elsket henne sånn, og hun har rett.
Jeg kunne ha lurt henne, men poenget er at du elsker henne og hun deg!
- Elsker hun meg?! - Ja.
- Hvorfor gifter hun seg med Edward? - Fordi du aldri har fridd!
- Ja, men du... - Men hva, da, Pete?
- Jeg er redd. - For hva? Å gifte deg igjen?
Ja. Jeg elsker Sylvia. Der sa jeg det. Jeg elsker henne så det gjør meg gal!
Jeg er redd for å rote det til, sånn jeg gjorde sist.
Jeg er redde for å såre Sylvia og Mary og deg og Michael.
Og meg.
Det er tungt å være Bjørnepappa.
Jeg er glad i deg. Du er en kjernekar. Du fortjener virkelig å finne lykken.
Hvis du elsker henne, må du satse.
Du kan få det til, tro meg.
Du er en god venn.
En kjempegod venn. Hva mener du med "god"?
Jeg drar til Pileforth.
- Tenk deg om. - Jeg tenker for mye.
- Det gjør han. - Ikke stopp meg. Jeg elsker Sylvia.
Si det til henne!
- Først må jeg bevise at han bløffer. - Hvordan skal du gjøre det?
Det må fins noe som beviser at han skal sende Mary dit.
- Tenk om du tar feil. - Hva har jeg å tape?
- Hvis en vil ha noe, må en satse! - Jack!
Der er lilledukken min!
Jeg visste at du kom. Jeg sa det til Sabrina.
- Hvor skal du? - Straks tilbake.
- Jeg elsker mammaen din. - Han er skikkelig rar!
Er det noen der?
Mr. Mitchell! Hva gjør du i klesskapet mitt?
Iblant må en mann være alene.
Og iblant trenger han selskap.
Nei, vent. Hør her. Jeg skal være dønn ærlig med deg.
La oss legge alle kortene på bordet.
Jeg er glad forelskelsen din endelig har fått et talerør.
Vi har ingen unnskyldninger mer. Vi er natteravner!
Vi er barn av la luna!
Vi bryter alle anstendighetens regler.
Regler er til for å brytes! Kyss meg!
- Hva med jentene? - De får deg ikke!
Jeg har aldri møtt din familie eller bedt din far om tillatelse!
Far er en senil gammel knark!
Det er noe jeg må fortelle deg.
- Jeg er impotent. - Det syns jeg er så sjarmerende.
- Miss Lomax, Elspeth... - Hold kjeft og ta meg!
- Er jeg sånn som du trodde? - Og mye, mye mer!
Nei! Vi kan ikke. Ikke i kveld.
Vi må ikke la en lidenskapelig natt formørke forholdet.
Jeg skjønner, men...
Selv om det er vanskelig for begge, må vi styre oss. God natt.
Du er en sann gentleman!
Pokker!
Pokker.
Hvor har du vært? Vi har mye å gjøre.
Jeg trengte litt tid for meg selv.
- Er du nervøs? - Litegrann.
Det er ganske naturlig å bli nervøs. Om to timer skal du tross alt -
- legge en stor bit av livet ditt bak deg -
- og begynne på en livsvarig kontrakt som vil endre alt du er vant til.
Takk, mor. Nå føler jeg meg mye bedre.
Det er det en har mødre til.
Jeg har bevis, men jeg er fremdeles langt unna.
Jack og jeg har en plan.
- Bare kom deg hit! - Unnsetningen kommer. Jeg er på vei!
Vent! Stopp! Jammen godt at du kom.
- Mr. Mitchell! Hva gjør du her? - Vi tar det siden. Kjør!
Vi må forsinke vielsen til Peter er tilbake.
- Jeg er klar. - Enn du?
- Jepp! - Vi har en time på oss.
- Denne vei, pastor. - Hvor skal vi?
Vielsen er flyttet. Vi skal til ei ny kirke.
Ikke sa noe til meg. Hvem er du?
Et interessant teologisk spørsmål. Vet vi hvem noen er?
Jeg har ofte bedt menigheten spørre seg nettopp det spørsmålet.
Og om vi i det hele tatt eksisterer?
Jeg har en syllogisme som besvarer det spørsmålet.
Alle griser eksisterer, jeg eksisterer, altså er jeg en gris...
Det stemmer ikke.
Jeg har det. Alle folk eksisterer, alle griser eksisterer, -
- altså er alle folk griser.
Det var ikke sånn heller.
Jeg trodde Sylvia visste at Mary skulle begynne neste termin.
- Hun har ikke den ringeste anelse. - Så besynderlig!
- De sa bare at pastoren var syk. - Da må vi få fatt i en ny.
Her kan man ikke svinge ei død katt rundt uten å ramme en prest.
Mer nytt fra pastoratet.
- De sender en erstatter. - Der ja!
Det har tatt meg fem år innse hva jeg faktisk føler for henne.
- Unnskyld at jeg lurte deg. - Ikke si mer.
- I krig og kjærlighet er alt lov. - Du er en veldig flott dame.
Jeg vet det nok.
Vi må få deg til kirka før vielsen.
Vi skal klare det! Jeg vet om en snarvei.
Den får dere ikke opp igjen!
Har du en bil vi kan låne?
En hest? Uansett framkomstmiddel?
- Brud eller brudgom, sir? - Bare en gjest.
Jeg tror det er kirka.
Håper ikke vi gikk glipp av sjampanjen.
Vent, pastor! Det er ikke her!
Hva?
For en gledelig begivenhet vi er her for å feire denne frydefulle dagen!
- Jeg ser ut som en dust. - Nei da. Du er veldig vakker.
- Ga Edward deg ringen? - Ja.
- Hvor er den? - I lomma mi.
- Peter er ikke kommet. - Han kommer.
Det går ikke uten ham.
Nå er du for ung, men en gang vil du forstå dette.
- Jeg forstår det nå. - Gjør du?
Peter elsker deg.
Se til at folk er glade. Presten er ikke kommet.
Jeg tar bølgen!
Pastor! Fint at du kunne komme på så kort varsel.
Alt i orden. Jeg elsker bryllup. Folk er alltid så håpefulle.
Nei, denne veien.
Hva er klokka?
Du er nydelig, kjære. Vi må sette i gang uten dem.
Ja, men hvem skal føre meg opp?
Sett deg.
For en nydelig pike.
Det er aldri for seint. Du kan alltids ombestemme deg.
Jeg er ledig.
Jeg tullet bare.
Kjære alle sammen, -
- vi er samlet her i dag for å forene i den hellige ektestand...
Edward...
og...
Uff da.
- Sylvia. - Sylvia, naturligvis!
Jeg kjente ei Sylvia.
Hun... Nei, hun er død.
Det er ikke du. Nuvel.
Å forene i den hellige ektestand Ed og Sylvia.
Er det greit at jeg sier Ed?
- Du klarer deg kjempebra! - Takk skal du ha.
Jeg ser ingenting.
Jeg vet ikke hvor den er.
- Hun hadde den. Gjør du det med vilje? - Jeg ordner dette.
- Hvor hadde du den sist, lille venn? - Den lå på puta.
Vi kan ikke vente i evighet!
Uff da, dette lover ikke godt.
Har noen en ring?
Her. Jeg har en.
Der er kapellet.
Dette partiet kan jeg ikke fordra, men dette er jo regelboka.
Er det noen her som har en grunn, en hvilken som helst slags grunn, -
- kanskje synes dere ikke det er noen stor sak, -
- men man kan aldri vite i den uforgjengelige verdensordenen.
"Den enes død" og alt det der.
Så hvis det finnes den ringeste tvil, -
- kan vi like gjerne få fram først som sist -
- hvorfor disse to flotte menneskene ikke burde forenes i den hellige ektestand.
Tal nå, eller hold fred til evig tid.
- Nå? - Du kan trygt fortsette.
Vent, rekker du opp en hånd der bak?
Dama på bakerste benk.
Nr. fem fra venstre...
Unnskyld. Det var hatten din. Den så ut som en hånd.
- Kan vi fortsette nå? - Hvor får de hattene fra?
Tenk, en modistkreasjon hindret deg nesten i å bli gift.
Hold fast!
Godt gjort!
Uten ytterligere omstendigheter, -
- med den myndighet Gud den allmektige har skjenket meg, -
- erklærer jeg dere for rette ektefolk å være.
- Det var sannelig på tide! - Nå kan du kysse bruden.
- Er vi for seint ute? - Gå inn. Jeg forklarer siden!
Kom igjen, pastor!
- Ikke gift deg med ham! - Hva gjør du?
- Han har det? - Hva da?
- Han dro til Pileforth. - Mary står på elevlista.
- Skolepengene er betalt. - Ikke nå igjen!
Hold flabben! Si det, Elspeth.
Det er sant.
- Du løy til meg. - Det passer svært dårlig nå...
- Du løy til Mary. Peter hadde rett. - Jeg skulle fortelle deg dette.
- Si det nå, Edward. - Jeg gjorde det for Marys skyld.
Vi skal på turne. Det er intet sted for barn.
Hvorfor sa du ikke noe?
For ikke å plage deg midt i alt bryllupsstresset.
Det jeg gjorde, var fryktelig feil, og det er jeg lei meg for.
- Løgnhals! - Hold kjeft, drittunge!
Nå er det nok!
Jeg går. Kom, Mary.
Sylvia! Vent, er du snill! La meg snakke ferdig.
Gift deg med meg.
Gifte meg med deg?
Hvorfor det, Peter? For Marys skyld?
Er det derfor du vil vi skal gifte oss? Du trenger ikke gjøre det nå.
Jeg drar tilbake til New York. Du kan få se Mary så mye du vil.
Det er ikke for Marys skyld. Det er for min egen del!
Jeg elsker deg.
- Nei, det gjør du ikke. - Jo, jeg elsker deg.
Jeg elsker måten du går på, måten du ler på, -
- at du når du blir nervøs, biter i underleppa, slik som nå.
Jeg elsker omsorgen du viser Mary.
Jeg elsker tilmed levermousseen hennes!
Jeg elsker deg.
Selv om ikke Mary var til, ville jeg likefullt elske deg.
Jeg vil lage Mary på ny sammen med deg.
- Dummer jeg meg nok ut for deg? - Ja.
Jeg elsker deg òg.
Flott forestilling, Peter.
Beklager å måtte ta opp en lei sak, men vi er gift.
Han har rett.
Jeg må si meg uenig, unge mann!
- Hvem er du? - Blås i det.
- Vielsen er ikke helt offisiell ennå. - Hold kjeft, din gamle tosk!
Kalte han meg en gammel tosk? Jeg tror ikke mine egne ører.
Au, det gjorde vondt. Hold disse, er du snill.
Og du sa jeg ikke kunne lure deg.
Elendig skuespiller, liksom? Forstoppelse, liksom?
Der fikk jeg vist deg, kompis!
Ikke vær redd.
Vær så god, her er tennene.
Mamma...
Jeg har dødd og havnet i helvete.
- Pastor. Kan du vie oss? - Ja visst. Hvem er du?
Ved å gi og få en ring og ved å holde hender, -
- erklærer jeg dem som rette ektefolk.
Nå kan du kysse bruden. Igjen.